Kisfaludy Sándor regéi
Heinrich Gusztáv, ItK, 1891
II. Egyes szerzők/Kisfaludy Sándor 1772–1844/Irodalom/Írói mukásságáról/Költészete
Heinrich Gusztáv tanulmánya Kisfaludy Sándor epikus műveinek, a regéknek irodalmi értékét és történeti szerepét elemzi, rámutatva, hogy bár ezek a korai elbeszélő költemények nem érhetik el a későbbi nagy epikus alkotások (például Vörösmarty vagy Arany) művészi színvonalát, mégis jelentős helyet foglalnak el a magyar irodalom fejlődésében. A cikk külön hangsúlyozza, hogy Kisfaludy regéi a romantika előtti romantikus áramlatban gyökereznek, nemzeti és történeti ihletettségük révén pedig kifejezik a kor politikai-szellemi hangulatát és a hazafias érzések iránti olvasói igényt. A szerző szerint ezek a művek esztétikai szempontból sok tekintetben korlátoltak – például egyhangú jellemekkel és kevésbé kidolgozott kompozícióval –, mégis értékesek, mivel mélyen tükrözik a korabeli magyar költői egyéniség és a nemzeti eszme viszonyát.